Това сте вие двамата. - Може да отидем и да се поздравим.
Ейми, не! Не!
Името й е Алея. Тя е една от военната им каста.
Един от вас ще ме убие. - Ще я разменим за Елиът,
Мо и Ейми, защото аз ще ги открия.
Смъртта ми ще отприщи войната, която ще ви заличи от лицето на Земята!
Ще си разменим заложниците. Никой не бива да пострада.
Превод и субтитри: Владислав Владев а.к.а. E-Tle™
Мат Смит
Карън Джилиан
Доктор Кой
Сезон 5 Епизод 9 "Студена кръв" Част 2
Това е история за планетата ни - Земя, за ден преди хиляда години,
когато се наложи да поделим дома си с раса позната като "хората".
История за Доктора, който ни помогна да намерим общ език с хората
и избегнем ненужните жертви. История, която не бива да се забравя.
Мястото е огромно, но пусто. Вероятно останалите Еосинси още спят.
Трябва да открием Ейми, водейки се по топлинните аномалии.
Но как може да просъществуват тези растения тук?
Наближаваме центъра на града.
Убеден ли си, че това е най-удачното? - Влизаме през парадния вход.
Да, винаги е най-добрият подход. - "Вражески сили засечени в зона 17."
През задната врата е още по-добре, но някой път не е удачно за избор.
Докторе! - "Вражески сили засечени в зона 17."
Не сме ви врагове и не сме въоръжени. Идваме с мир!
Не ме приближавай с това в ръце!
Съдейки по облеклото, женската е по-издръжлива към студа.
Облякох се така за Рио! - Остави я!
Обеззаразяване завършено. Започвам дисекция.
Нахлуване в зона 17, изисква се определяне на вида.
Да, и си остани там!
Как го направи? - Не си ли преджобвал досега гущер?
Да се махаме, преди да се е върнал. - Извънземно ли беше?
Дали има още от тях? Земята ли смятат да нападнат?
Знам кой би имал отговор на въпросите, но трябва да се върнем на повърхността.
Чудно, къде ли води това? - Може би към повърхността.
Господи! - Какво има?
Вътре е синът ми! Какво са му сторили?
Трябва да го измъкнем оттам! Елиът, татко е тук!
Достъп отказан. Неразпознат генетичен отпечатък.
Няма как да влезем при сина ти. Тези монитори следят нещо.
Вероятно са жизнените му показатели. Защо иначе да е в жици целият?
Все още е жив.
Ще намерим оръжия и заловим гущера, накарвайки го да освободи сина ми.
Да, ще го измъкнем оттам.
Амброуз?
Излъга ни, че си от полицията. - Стана голямо недоразумение.
Кои сте вие? И защо това се случва точно на нас?
Какво лошо сме сторили? - Доктора ще ти върне сина.
Междувременно ще пазим съществото на смени.
Ще стоим и ще си траем? - Да, и ще го разменим за близките си.
Обещавам ти, Амброуз, бих поверил живота си на Доктора.
Ще се придържаме към плана му. Нищо не бива да се случи на съществото.
Как са успели да избягат?
Още една причина затворниците да бъдат охранявани.
Не се и съмнявам, че искаш да отговаряш за всичко, Растак.
Но ние сме равни по ранг.
Има ли някакви новини от Алея? - Не.
Няма лошо да изпитваш притеснения. Все пак сте част от една генна верига.
Обеззаразявам ги, сега. - Не, недейте!
Защо още си жив? Носиш отровата ми в тялото си.
Би трябвало да си мъртъв. Покажи ми.
Какво е чувството, маймуноподобно? - Сякаш изгаря кръвта ми. Моля те,
помогни ми, а аз ще ти се отплатя. Излекуваш ли ме, ще те освободя.
Виждаш ли? Готов си да предадеш себеподобните си!
Защо да бягам, след като мога да те гледам как умираш?
Смъртта ти ще бъде началото на войната.
Спокойно, няма да ти навреди. Убивам единствено бактериите ти.
Аз не съм човек! Погледни, имам две сърца!
Премахнете ли човешките ми гени, няма какво да ме поддържа жив!
Завърши процеса! - Така е по-добре, благодаря.
Да ви се намира целина? Едва ли бихте отглеждали тук долу.
Аз съм Доктора, а това там е Насрийн.
О, зелено човече! - Кои сте вие?
Растак, водач на военната каста. - Навсякъде ли трябва да има военни?
Оръжието ви застраши целостта на въздушните джобове над града ни.
Сондата е щяла да ги пробие. Сега всичко придоби смисъл!
Къде са останалите от отряда ви? - Само ние двамата сме.
Дойдохме тук за приятелите си.
И да ви върнем невредима Алея.
Вие двете сте от един генетичен ред?
Не се тревожи, тя е в безопасност. - Твърдиш, че идваш с мир,
но държиш един от нас като заложник. - Почакай, всички искаме едно и също.
Не преговарям с маймуноподобни. Ще изпратя ясно съобщение на другите!
И какво ще е то? - Ще бъдеш екзекутиран.
Да...
Тези помещения ги има из целия град.
Изключи го, бързо!
Очевидно спят. Нека ги огледаме. - Недей, Ейми!
Какви ги вършиш? Излез оттам!
Сякаш са изпаднали в летаргия.
Какви ли са тези неща? Доктора сигурно ще знае.
Той знае всичко. - Погледни!
Сега ми стана ясно!
Така са стигнали до повърхността. Нашият изход оттук.
Имат си и оръжия, така ще измъкнем сина ми.
Сега накъде? - Вратата в дъното.
Сигурна ли си? - Не.
Нямаме шанс срещу тях. - Трябва да открием Доктора.
Татко, добре ли си? Татко?
Нищо ми няма, остави ме намира. - Не си добре!
Нека погледна. - Махни се!
Нека погледна.
Господи! - Нещо се случва с мен.
Ще се оправиш.
Първо да ти смъкнем температурата и после ще си почиваш.
Тези са единствените будни, другите още спят.
Защо изобщо са заспали?
Астрономите им предсказали, че Земята ще се сблъска с Луната.
Създали са биосфера тук долу, заспивайки за близо хилядолетие,
за да избегнат апокалипсиса. Всъщност Луната и Земята се изравнили.
Откъде ти е известно това?
Преди известно време срещнах племе подобно на вашето.
Оцелели са и други от вида ни?
Хората ги избиха, съжалявам.
Раса от вредители.
Какъв е лекът? - Моля?
Видях какво си причинила на баща ми. Какъв е лекът?
И защо да ти казвам?
Не го ли направиш, ще използвам това върху теб.
Сега показваш истинската ви същност. - Отвлече сина ми и нарани баща ми.
Искам единствено да предпазя близките си.
Не ми се иска да го използвам, но трябва да ми помогнеш.
Използвай го. - Какво?
Използвай го върху мен. Но теб те е страх.
Жена, която не може да защити рожбата си, трябва да е...
Нямах намерение да го правя. Кажи ми, какъв е лекът за баща ми?
Той е вредител и заслужава болезнена смърт.
Давам ти шанс. - Знаех си, че ще бъдеш ти.
Тази, която има какво да губиш, най-слабата.
Аз съм санитар, трябваше да ми кажеш.
Амброуз, какво си сторила? - Продължаваше да ми говори за вас.
Ние сме по-добри от тях! - Смятах, че накрая ще ми каже.
Искам семейството си обратно, татко. - Съжалявам.
Как да ти помогнем? Кажи ни! - Знаех си, че така ще стане.
Скоро след това и войната. - Няма да умреш.
Няма да ти позволя, не и днес.
Не си упълномощена да го направиш! - Напротив, докато всички спят.
Прекрасно място, много е бляскаво. - Съдът, и мястото за екзекуции.
Пуснете ги!
Ейми Понд, винаги може да се разчита на нея.
Няма откъде да избягате, така че не хитрувайте, гадини!
Пуснете ги или ще я застрелям! Предупреждавам те!
Да не сте я докоснали! - Пусни оръжието!
Достатъчно, Растак.
Няма да има военен трибунал. Върни се в лабораторията, Малокех.
Не това е начинът.
Пригответе ги за екзекуция.
Съжалявам, спасителната акция не се разви по план.
Радвам се, че си невредима. - Аз също. Човек-гущер!
Влечугоподобни, населявали са земята преди вас, а сега си я искат обратно.
Възнамеряват да избият всички хора. - Предпочитам да не го знаех.
Защо още изчакват? Какво ще сторят с нас?
Нямах представа, че ще стане така.
Какво направи, момичето ми?
Какво ли ще последва?
Боже Господи! - Кой е водачът на маймуноподобните?
Но това са те. Как го правят? Откъде знаят, че сме тук?
Кой ще говори от тяхно име?
Не споменавай какво се е случило.
Аз ще говоря от името на човечеството. Или част от него.
Осъзнавате ли кои сме ние? - Донякъде, но не напълно.
Тук имаме маймуноподобни заложници. - Докторе! Ейми!
Мо, добре ли си? - Добре съм, намерих Елиът.
Помислих, че съм те изгубил завинаги! - Защото ме погълна земята ли?
Голяма си лепка! - Тони Мак!
Забавляваш ли се там долу? - Не искам да ви прекъсвам,
но охладете страстите. - Покажете ми Алея.
Освободете я или ще започна да убивам заложниците един по един.
Амброуз! - Запазете спокойствие.
Престани, Амброуз! - Не ние започнахме това, татко.
Остави Рори да се погрижи. - Повече няма да те слушаме.
Върнете ми семейството!
Няма. Екзекутирайте момичето.
Не, почакайте! Тя не говори от наше име.
Не е нужно да го правите. - Каквото и да искате...
Рори! - Не го правете!
Огън! - Спрете!
Искаш да започнеш война, докато останалите спим ли, Растак?
Маймуноподобните ни нападнаха! - Не ти имаш думата. Освободете ги!
Този път не ще те послушам, Елдейн.
Застреляй ме, тогава.
Събуди го, за да ме спре. - Ние не сме чудовища.
Нито пък маймуноподобните. - Какво толкова намираш в тях?
Докато ти спеше, те еволюираха. Видях го с очите си.
Преди ги убивахме просто така. След като се скрихме под земята,
те населиха планетата. - Замълчи, Растак.
Върви и си изпълнявай задълженията. Ще те повикам, ако ми потрябваш.
Ще ме повикаш и тогава пак ще си приказваме.
Няма сигнал! - Трябва да сляза долу.
Здравей, Рори! - Къде е Ейми?
Добре е, погледни. - Слава Богу.
Нямаме време за излишни приказки. Нужен си ни тук долу.
Върви в склада, там има дупка в земята.
Силюрианците ще изпратят транспортен диск,
за да те доведат долу, използвайки геотермалната енергия.
Те пътуват така, което е много забавно. Доведи Алея.
Ще им я върнем и всичко ще се нареди. Побързай!
Слезем ли долу, край с всичко. - Длъжни сме да им я върнем.
Заслужават поне това. - Не вреди да обсъдите проблема.
И двете раси искате планетата само за себе си.
Вие ли ще говорите от името на хората? - Аз ли? Не, те ще преговарят.
Моля? - Не, не сме!
Ейми Понд и Насрийн Чоудри ще преговарят. По-добри от вас няма.
Кой ще се забавлява, ако не ние? - Това ли се случва в бъдещето?
Ще си поделим планетата с тях? - Какво иска да каже тя?
Прощавай, че ти го споменавам чак сега, но заедно с Ейми пътуваме във времето.
Нещо друго да си забравил да споменеш?
Съществуват фиксирани точки във времето, които не бива да се изменят.
Това тук не е една от тях, а възможност за развитие.
Случващото се днес ще създаде нова времева линия - нова реалност.
Бъдещето се кове сега, пред вас.
Направете нещо полезно за човечеството и планетата Земя.
Добре, да действаме. - Не може да си поделим планетата!
Никой човек не би се съгласил на подобно решение.
Хайде, бъди необикновена.
Първата среща на представителите на човечеството и силюрианците.
Измислих си го в момента. Нека продължим.
Първо да доведем сина на Мо.
Хората и техните предци са гонели вятъра...
Стъпваме в тях и така ще стигнем долу? - Геотермални гравитационни мехури.
Изпратили са четири. Тя беше нашата разменна монета.
Длъжни сме да им я върнем.
Преди да слезем долу има нещо, което трябва да сторя.
Татко, нуждая се от помощта ти. - Не, няма да го направя.
Ще се подсигурим за всеки случай. - Казах, че не ще го сторя.
Погледни какво ти сториха! Помисли за внука си!
Направи го заради Елиът. Осъзнавам, че сбърках.
Не мога да си позволя да го изгубя, татко.
Елиът, ето къде си бил.
Само да сте го наранили... - Невредим е.
Пазя младите екземпляри. - Защо?
Вземам образци от тях, забавяйки техния жизнен цикъл,
многократно над нормалното. Изучавам как израстват,
от какво се нуждаят и живеят на повърхността.
През цялото време си работил сам? - Семейството ми през хилядолетията...
Останах сам през последните 300 г.
Не съм имал намерение да го наранявам.
Малокех, харесваш ми.
Вече е безопасно да го събудим.
Влезте.
Елиът, баща ти е тук. - Татко!
Сега си в безопасност. - Къде се намираме?
Ще бъда откровен с теб, синко. Намираме се в центъра на Земята
и тук има човекоподобни гущери.
Елиът, съжалявам. Изпуснах те от поглед само за миг.
Няма нищо, прощавам ти.
Вие вървете, аз ще ви настигна.
Съхраняваща единица 19 в готовност.
Ние населявахме повърхността много преди вие да се появите.
Единствената ни цел е да се върнем на мястото, което ни принадлежи.
Планетата е неспособна да осигури живот на още.
А вие искате също да се заселите, изчерпвайки земните ресурси...
Седейки него ден на преговорната маса,
бъдещето на двете раси и Земята лежеше на нашите плещи.
Но с течение на преговорите,
съвместното ни бъдеще ставаше все по-неясно.
Като представители на своите раси, имаше много какво да загубим.
Може да се заселят в районите, където няма хора.
Австралийската пустош, пустинята Сахара, щата Невада...
Да, но какво ще стане, когато и там се пренасели?
Каква изгода ще получим от това? И как ще го приеме човечеството?
Позволите ли ми, ще ви обясня.
Ще ви осигурим нов енергиен източник,
нови методи за водоснабдяване, медицина, научни открития.
Ние сме велика цивилизация. Осигурете ни място на повърхността,
ние ще ви дарим с познания и технологии отвъд представите си.
Действаме ли в унисон, бихме постигнали много повече.
Слушам ви. - О, да.
Не е зле като за първа среща. Приликите са повече от различията.
Транспортът се завърна, приятелите ти са тук.
Нещо тук не е наред.
Какво правиш?
Предпазваме расата си от нашественика. - Не бива да го правиш!
Добър учен си, Малокех, но ние сме във война.
Ето ги и тях.
Мамо! - Рори!
Нещо не е наред...
Какво носи той, Докторе?
Не... Кажете ми, че не сте го направили.
Какво си сторил? - Всъщност бях аз.
Аз я убих. - Мамо?
Исках да си те върна обратно.
Съжалявам, не знаех за това. Повярвай ми, хората не са такива.
Планетата си е наша! - Имахме възможност тук!
В бъдещето, когато разправяш за това, ще разказваш, че е имало шанс,
но не си могла да представляваш идеалите на човечеството.
Сестра ми!
И искаш да се доверим на тези маймуноподобни, Докторе?
Това е единичен случай. Страхуваше се за семейството си.
Един човек, но останалите са миролюбиви. Стоят пред вас.
Изграждате нещо тук... съюз.
Вече е твърде късно за това, Докторе.
Защо?
Сондата е настроена да започне да копае след...
15 минути. - Какъв друг избор имахме?
Не се хващайте на думите им. - Позволете ни да се върнем.
И повече не идвайте на повърхността! Ще си тръгнем, оставяйки ви невредими.
Убийте я! - Не!
Всички обратно в лабораторията! - Убийте всички маймуноподобни!
Оръжието ми е смъртоносно! Стойте настрана!
Всички в лабораторията!
Ще ви прикривам! Не спирайте!
Останете намясто или ще използвам смъртоносното си оръжие.
Предупреждавам ви. Няма ли сделка, всички обратно заспивате.
Всичко свършва тук! - Краят ще настъпи с победата ни!
Както казах, няма да ви предупреждавам втори път.
Елиът, заедно с баща си, наблюдавайте монитора!
Ейми, напомняй колко време ни остава. - Сондата ще се стартира след 12 мин.
Тони Мак, потно чело, разширени зеници, какво ти е?
Тони, какво се е случило? - Алея каза, че няма лек.
Умирам, нали? - Не, мутираш.
И как мога да го спра? - Чрез обеззаразителната програма.
Елдейн, може ли да се получи? - Докторе, идват цял отряд насам!
Обградени сме! - Въпросът е как ще спрем сондата,
като не разполагаме с нужното време? Също така как ще се измъкнем оттук.
Може ли да изпратим енергиен импулс към сондата по мрежата от тунели?
Да взривиш творението ми? - Съжалявам, но няма друг начин.
Побързай, преди сондата да е достигнала града.
Времето ни притиска! - Експлозията ще събори тунелите.
Трябва да излезем преди това. - Но как, като са ни обградили?
Аз ще се погрижа за Растак. Токсична дезинфекция.
Аварийна процедура, чиято цел е да предпази вида ни от зарази.
Предупредителен сигнал ще извести криокамерите.
Ще последва мащабна дезинфекция. Изпуска се газ и градът се затваря.
Ще убиеш собствените си хора. - Само тези последвали Растак.
Елдейн, сигурен ли си? - Расата ми трябва да оцелее.
Земята не е подготвена за завръщането ни.
Остават 10 минути, Докторе. - Добре, сделката е следната...
Всички да ме слушат внимателно. Елдейн ще стартира процедурата,
а аз ще настроя да се събудите след хиляда години.
Разполагате с хиляда години да се подготвите. Разпространете го.
Като легенда, пророчество, религия, както сметнете за добре.
Планетата ще бъде поделена. - Разбрахме те.
9.07 минути. - Флуидно управление, любимото ми!
Енергиен импулс в готовност. Премахваме и енергийната бариера.
Процедурата по дезинфекция стартирана. - Не разполагаме с много време!
Ужасно притиснати от времето! Пригответе се да бягате с всичка сила!
Не съм се погрижил за приятеля ви.
Тръгвайте! - Няма да те изоставим.
Дядо! - 8.10 минути.
Грижи се за майка си.
Не я вини, направи това, което смяташе за необходимо.
Няма да те видя повече, нали? - Ще бъда тук.
Винаги. Обичам те, момчето ми.
Увери се, че ще се приберете. - Вината е моя.
Не мога да се върна в това си състояние горе.
Единствено тук мога да бъда спасен.
Обичам те, татко.
Тръгвайте! Хайде!
Токсична дезинфекция стартирана. Върнете се обратно в криокамерите.
Токсична дезинфекция стартирана. Върнете се в криокамерите.
Не съм издавала подобна заповед! - Отиват си, чисто е!
Всички след Насрийн. Търсете синята кутия.
За момент помислих, че нашите две раси...
Да, аз също. - Имаме по-малко от 6 минути.
Тръгвайте, ще ви настигна.
Да тръгваме. - Аз също ще остана.
За Бога! - Заедно с Тони ще останем тук.
Докторе, трябва да тръгваш! - Щом се събудя, ще бъда вече здрав.
Ще разполагаме с цялото време на света. - Насрийн, ти...
Изборът си е мой. Намерих това, което търсех.
Не мога да го изоставя. - Докторе!
Благодаря ти, Докторе. - Удоволствието бе изцяло мое.
Посетете ни някой път.
Доктора изпрати войните да спят, с обещанието за съвместно бъдеще.
Незабавна евакуация... - Насам, глупчо!
Незабавна евакуация. Стартиране на токсична дезинфекция.
Без излишни въпроси. И да, отвътре е по-голяма.
Амброуз, лазаретът е горе по стълбите, завиваш вляво и после пак...
Остават ни по-малко от 5 минути. Не тук! Не и сега!
Става все по-голяма. - Пукнатината от спалната ми!
Две части на времето и пространството не бива да се допират помежду си...
Беше и на Бизантиум. Разкъсва целия континуум.
Но как е възможно да ме следва? - Нещо като времеви катаклизъм.
Достатъчно голям да отвори пукнатини във вселената. Но какъв точно?
Ридаещите ангели ми се надсмиваха. Зиро също. Единствено аз не знам.
Но където е имало експлозия, би трябвало да има и шрапнел.
Не си пъхай ръката там, Докторе! - Защо?
Напипах нещо. - Какво?
Не зная. - Докторе!
Не е влязла в криокамерата си. Поразена е от отровния газ.
Влизайте в Тардис. - Ти си виновен за всичко!
Докторе! - Рори!
Чуваш ли ме, Рори?
Не разбирам. - Не говори.
Ще се оправи ли?
Ние бяхме на хълма. Не мога да умра тук.
Не го изричай. - Толкова си красива...
Ужасно съжалявам.
Докторе, помогни му!
Застигне ли те времевата енергия, все едно никога не си се раждала.
Ще изтрие всеки миг от живота ти. Все едно не си съществувала.
Ейми, отдръпни се от светлината. Докосне ли те, изтрива те от историята.
Отдръпни се! - Няма да го изоставя! Помогни му!
Късно е, обгърнат е от светлината. - Няма да го изоставя!
Съжалявам, съжалявам. - Не, махни се от мен! Пусни ме!
Не! Не!
Пусни ме, моля те! Трябва да му помогна!
Погълне ли го светлината, ще го забравя.
Все едно никога не се е раждал. Не можеш да го позволиш!
Какво правиш? Докторе! Не!
Не може да го изоставим там! - Запази го в съзнанието си.
Забравиш ли го, губиш го завинаги.
На Бизантиум, все още помня монасите, защото съм пътешественик във времето.
Това тук е различно, собствената ти история се изменя.
Не ми казвай, че всичко ще е наред! - Ще ти бъде трудно, но ще се справиш.
Разкажи ми за Рори. Фантастичният, забавен и прекрасен Рори.
Прави точно каквото ти кажа, Ейми. Съсредоточи се, ще успееш.
Не мога. - Напротив, можеш.
Не мога да ти помогна, ако не искаш.
Още може да запазим спомените за него. Моля те...
Съсредоточи се, Ейми.
Не позволявай на нищо да те разсее.
Помни Рори. Той е единствено жив в спомените ти.
Не го забравяй. Не позволявай на нищо да те разсее.
Рори е все още жив в мислите ти.
Какво казваше току-що?
Видях неща днес, които са просто невъзможни.
Докторе, остават пет секунди!
Делото на Насрийн бе унищожено. - Добре, че не е тук да го види.
Ще стъжни живота на Тони, когато се събудят от сън.
Можеше да ги оставиш да ме убият.
Спаси ме. - Око за око.
Не това бе начинът. Обясни на сина си къде си сбъркала.
Винаги има и друг начин. Нека бъде добър по начин,
по който ти не си успяла да бъдеш.
Много си тих! Ето ме и мен! Здравей на мен!
Добре ли си?
Стори ми се, че видях и друг за момент.
Нуждая се от почивка. Нали щяхме да ходим в Рио?
Влизай, аз ще оправя ключалката. Все заяжда.
Вие момчетата и вашите вещи...
Сега след като народът ми се пробуди и е готов да излезе на повърхността,
спохождат ме мислите за Доктора и това, което жертва тогава
и това, което тепърва ще пожертва.
В следващия епизод...
Най-добрият художник е Ван Гог. - Погледни прозореца на църквата.
Това лице ли е? - Да, и е извънземно.
Трябва да си поговорим с Ван Гог. Време е за ставане!
Светът може да ни предложи много повече, отколкото виждаме.
Що за чудовище би го сторило? - Без капка милост.
Не внимаваме ли, заради нас може да загине най-известният художник.
Би ли дишала по-тихо, моля? - Не.
Знам как ще свърши всичко. - Докторе!
Не, не! - Няма да доведе до нищо хубаво.
Превод и субтитри: Владислав Владев а.к.а. E-Tle™
The Future Is Ours 2010 315/449/168/0/SI